Kom, nå er det din tur.
50 000 pund?
- I det forrige sto det 30. - Og før det 25.
- Det sa du ingenting om. - Jeg tok det ikke alvorlig.
Pokker, Ada, dette er England. Folk går ikke rundt og kidnapper barn!
Kom igjen, bilen!
Forsiktig, mamma. Pass på bilen.
Miss Lemon.
Klokken er straks elleve. Det er viktig at jeg får urteteen punktlig.
Ja visst, mr Poirot. Det er snart klart. Systemet mitt.
Hver eneste sak sortert med fem forskjellige kryssreferanser.
I dette skapet har vi navn på vitner.
Her er gjerningsmannens navn. Offerets yrke. Type sak.
Angrep, affære, aggresjon. Se også ekteskap.
- Bigami, se også ekteskap. Bomber. - Se også ekteskap?
Mr Waverly er her, mr Poirot.
- Monsieur Waverly, god morgen. - God dag.
Takk, miss Lemon.
Fortsett med arkivet. Hun drømmer om et perfekt arkiveringssystem-
- som vil få alle andre systemer til å gå i glemmeboken.
I dag er hun nær et gjennombrudd.
Hvordan har det seg at du konsulterer Hercule Poirot?
Jeg er antatt. Le Mans. Jeg ville konkurrere med Lagondaen.
Her er deltakerlisten.
- Så spennende. - En annen Lagonda er påmeldt.
- Har du deltatt i billøp før? - Nei, egentlig ikke.
- Hvem er inne hos Poirot? - Mr Waverly. Det er en sak.
Jeg fikk dette i morges.
"Du har ikke betalt. Din sønn tas fra deg i kl 12 i morgen den 29."
"Det vil koste deg 50 000 pund å få ham tilbake." 50 000!
- Forbannet frekt. - Har du 50 000 pund?
- Jeg kan nok skaffe pengene. - Jaså.
- Du tror vel ikke at det er alvor? - Det er ingen grunn til å tvile.
Kaptein Hastings, min medarbeider. Monsieur Waverly, en klient.
Monsieur Waverly har mottatt trusler om kidnapping av sønnen.
Er det sant? I England?
Det kan være utlendinger. En liga.
Ingenting i brevene tyder på at forfatteren er utlending.
Mistenker du noen, monsieur Waverly?
- Ingen som bærer nag til deg? - Jeg tror ikke det.
Nei vel. Da må Poirot gå inn selv.
- Har du vist Scotland Yard brevet? - Jeg gikk rett til deg.
De var ikke interessert første gang.
Vi må likevel snakke med den fryktløse avdelingssjef Japp.
Jeg vil ikke være hjemmefra for lenge.
Jeg pakker sakene mine på fem minutter.
Vi tar toget når vi har snakket med avdelingssjefen.
- Jeg kan kjøre dere. - Jeg vil ikke være til bry.
- Hun kunne trengt en tur. - Det er ingen hund. Vi ses senere.
Kaptein Hastings og jeg er borte til i morgen. Hold fortet så lenge.
- Avdelingssjef Japp tar imot dere nå. - Takk.
- Jaså, hvem har vi her? - God morgen.
Det er en uventet fornøyelse, mr Poirot. Mr Waverly...
Mr Waverly har fått nok et brev.
Scotland Yard virket ikke overbevist om alvoret i situasjonen.
- Så han kom til deg? - Mr Waverly er en intelligent mann.
Dette kan være alvorlig.
Jeg mener det er best å være på den sikre siden.
Det er sant. Hvis man har ubegrensede ressurser.
Vi får flere hundre slike hver dag. Skulle vi fulgt opp alle...
- Hundre, avdelingssjef? - Kanskje ikke hundre.
- Du må ikke ta det så bokstavelig. - Hver dag?
Hver uke, i hvert fall. Det er nok en misfornøyd ansatt...
Dette er bortkastet tid.
Jeg er en enkel godseier. Jeg betaler skatt og vil ha noe igjen for det.
Det finnes mange skattebetalere og flere godseiere. Skulle vi...
Du er ikke bare lite samarbeidsvillig. Du er uforskammet også.
Min jobb er å vurdere hva som utgjør en alvorlig trussel mot allmennheten,-
- og dette gjør ikke det.
- Din sjef skal få høre om dette. - Håper han nyter det som jeg.
- Den politimannen er en tosk! - Nei, nei. Japp er en god politimann.
Men det er vanskelig å forebygge kriminalitet.
I så fall måtte hver borger hatt sin konstabel.
Men heldigvis for menneskeslekten har de fleste en liten konstabel-
- her oppe.
Denne kidnapperen har kanskje ingen liten konstabel.
Takk.
- C'est magnifique! - Dette er det nye huset.
Det ble bygd av en av mine forfedre i 1760 etter en brann.
Vi begynte å pusse opp huset for fem år siden.
Vi måtte ta en liten pause, men jeg håper vi fortsetter snart.
Slekten har bodd her i 400 år.
- Tilhører markene rundt dere? - Nei, ikke nå lenger.
En gang var de våre. Så langt man kunne se fra taket.
Men...ikke nå lenger.
Marcus, du er hjemme.
- Dette er mr Hercules Poirot. - Enchanté, madame.
- Hercule. Ikke Hercules, men Hercule. - Å, jaså.
- En berømt detektiv. - Jeg vet det. Takk for at du kom.
Vi visste ikke hvor vi skulle gå. Politiet vil ikke gjøre noe.
Man må betale for å få sinnsro.
Men kaptein Hastings sa at du krever et overkommelig vederlag.
- Jeg ga ingen spesifikasjoner. - Du kom raskt fram, min venn.
75 minutter fra dør til dør. Jeg kom nesten opp i 130!
Kaptein Hastings er oppslukt av biler.
Han fortalte om 24-timersløpet han skal delta i.
Vi har med alvorlige ting å gjøre. La oss ikke miste det av syne.
Du mener kidnappingen. Det er nok ikke så alvorlig.
- Brevene er skrevet av en galning. - Så beroligende.
Men man må prøve å gå før man kan løpe.
- Jeg vil gjerne se huset. - Dette er stuen.
De franske dørene fører ut til terrassen.
Og dette er sørsiden av huset.
- Rommet er forbundet til...? - Biblioteket.
Bon.
Takk, mr Poirot. Takk.
Alt kommer til å gå bra, madame.
Kidnapping er enkelt.
Enkelt?
Gutten kunne blitt bortført når som helst siden fødselen for fire år siden.
- Det fører vel ingen steder? - Tvert imot. Det fører svært langt.
Vi må spørre oss hvorfor de gjør det vanskelig for seg-
- ved å advare ekteparet Waverly.
Enkelte saker er enkle, andre er svært kompliserte.
Men alle er interessante siden alle bygger på de involvertes karakter.
Ja visst.
Unnskyld. Det er vanskelig å konversere når morgendagen...
Han er klar for sengen, fru Waverly.
- Er det den berømte Johnnie Waverly? - God natt, gutten min.
- Bilen min. - Den var flott!
Ser du, Hastings? Han er også en entusiast.
- Kom og dytt dynen rundt meg. - Jeg kommer snart.
- Takk, mrs Withers. - God natt.
Kjæreste.
Så, så, det går nok bra.
Selvsagt går det bra.
Klokken tolv i morgen er Johnnie omgitt av venner. Mor, far,-
- Hastings...og Poirot!
Ingen vil kidnappe Johnnie Waverly.
Mrs Waverly er syk. Hun våknet med fryktelige kramper.
Legen er hos henne nå. Det må være noe hun har spist.
Jeg beklager at vi vekket deg.
- Bonjour! Har du sovet godt? - Utmerket.
Excellent! Nå skal vi nyte den berømte engelske frokosten.
Ta for deg.
- Hva spiser du? - Det er nok kedgeree. Det er ris.
Men noe annet finner jeg ikke.
Men... Hvor er den berømte engelske frokosten?
Du var med på middagen i går. Én potet hver, én kotelett.
Jeg venter meg ikke mer av en engelsk middag. Men frokost?
De har kanskje lite penger. Det var ikke fyrt opp på rommet mitt.
Tilkall dem! Nå med det samme!
- Hver eneste en, Tredwell! - Ja vel, sir.
- God morgen. - Hvordan føler madame Waverly seg?
Hun er svak og orker ikke stå opp. Men det er ikke alt.
Se. På mitt eget soverom!
Jeg gikk på badet. Ti minutter etter lå det på puten min.
- Det står bare "klokken tolv". - Så frekt!
Det er en forræder et sted. Blant tjenestefolkene. Det er uakseptabelt.
- Hva har du tenkt å gjøre? - Avskjedige alle. Om ingen melder seg.
Tredwell blir. Han har vært her siden jeg var liten. Og miss Collins.
- Miss Collins? - Min kones sekretær. Hun er pålitelig.
Herregud. Jeg kan ikke tolerere en forræder.
- Personalet er samlet, mr Waverly. - Takk, Tredwell.
Jeg ber deg tenke deg om.
Jo tommere huset er, desto lettere er det for en skurk å være usett.
Gjør jobben din, så gjør jeg min. Da slipper vi bråk.
Å tømme huset noen timer før kidnappingen er...toppen av dårskap.
Hvordan våger du å kalle meg en dåre?
Jeg gjør det jeg mener er best for sønnen min.
- Jeg kan ikke hindre deg, monsieur. - Nettopp.
Han er en sta mann.
Undrenes tid er ikke forbi. Avdelingssjef Japp.
- Har du ombestemt deg? - Det kan man si.
Eller så vil jeg ikke at en stakkars amatør skal bli sittende i klisteret.
- Ditt gode hjerte blir ditt fall. - Så sant, så sant.
Hvor er den enkle godseieren?
I hallen og avskjediger tjenestefolket.
- Sto han opp på feil fot? - Kanskje det. Lykke til.
En av dere gjorde det.
Jeg forventer et svar.
Nå? Jeg venter.
- Ikke for fort. - Jeg går ikke over 80.
- Kilometer? - Miles.
Vi må være tilbake før tolv.
- Dette er uakseptabelt! - Det er ikke mer å si.
Pakk sakene og hent en ukes lønn hos miss Collins.
- Hva skal jeg si til Johnnie? - Ingenting.
Miss Collins tar seg av ham.
Du kan gå, mrs Withers.
- Hva gjør du her? - Jeg har kommet med noen av mine menn.
Jeg sprer dem rundt huset.
- Du utførte arbeid på Waverly gods. - Det skal gjenopptas, sier han.
Men det gjenstår å se. Hun bryr seg ikke om huset.
Var det opp til henne, kunne hele huset rast sammen.
Det er hun som har pengene, men det er vanskelig å tro.
Én mann på stien som fører til stallen.
- Én mann ved hoveddøren. - Osborne, hoveddøren.
To ved huset.
- Og et par her ved... - Tjenerfløyen?
- Eggerøre også? - Selvsagt. Og de små pølsene?
- Stekt nyre? - Ja visst. Vil du ha bacon?
- Sprøstekt? - Selvsagt. Te eller hjemmebrygget?
- Øl til frokost? - To stykker, takk.
- Vi må være tilbake før tolv. - Vi har god tid.
Jeg kommer straks, mine herrer.
For en fortreffelig ung dame. Nå, Hastings...
- Oppussingen av Waverly kan fortsette. - Jeg stoler ikke på byggmesteren.
- Han synes å mislike Waverlys. - Kanskje det.
To menn og en dreng skulle slå en eng
To menn, en dreng og hans hund skulle slå en eng
Tre menn og en dreng skulle slå en dreng
Tre menn, to menn, en dreng og hans hund skulle slå en eng
Fire menn og en dreng skulle slå en eng
Fire menn, tre menn... Fire menn, tre menn...
Johnnie er her inne med meg, og du kan kanskje stå ved vinduet.
- Poirot vokter døren til hallen. - Ingen god idé.
Hvis det oppstår basketak, er ikke Poirot best skikket.
Tankearbeid, ja. Basketak, tvilsomt.
- Kollegaen Hastings, da? - Det ville passet bedre.
Vet du hva? Noen har fingret med den!
Noen har fingret med den for å holde oss unna.
Hvordan kunne de visst at vi skulle bruke bilen?
Forsiktig. Varsomt, Johnnie.
- Klapp henne varsomt. - Hun liker det.
Hun liker deg.
- Hvordan føler du deg, kjæreste? - Mye bedre.
Ligg her og hvil. Jeg tar med meg Johnnie nå.
- Hvorfor kan han ikke bli her? - Han har det morsommere nede.
Miss Collins kan sitte hos deg.
- Ha det, vennen min. - Kom.
- Sikkert at du ikke trenger meg? - Nei, hold mrs Waverly med selskap.
Ha det, mamma.
- Det er ikke forgasseren. - Det er ikke det jeg vil høre.
Jeg vil høre hva det er, ikke hva det ikke er!
Helst vil jeg høre motoren!
Blås to ganger i fløyten hvis dere tar noen.
- Hvor er Poirot? - De kjørte da jeg kom.
Sørg for at de er på alerten.
- Vet du hvor de skulle? - De sa ingenting til meg.
Vi har ham! Han snek seg rundt i buskene.
Han hadde alt utstyret på seg.
Se her, sir.
- Kjenner du ham, sir? - Jeg har aldri sett ham før.
En flaske kloroform, bomull og et brev til mr Waverly.
Jeg vet ingenting. Jeg skulle levere det for noen!
En herre. En herre jeg traff på veien.
"Du skulle betalt. Å få tilbake sønnen din vil nå koste 70 000 pund."
"Trass i alle tiltak ble han kidnappet kl 12 den 29."-
- "som jeg sa."
Skulle jeg betalt? Du tror at du kan...
Johnnie!
Klokken er tolv!
Mon dieu, for en smerte.
Vil du gjøre noe eller ikke?
Når tiden er inne, vil Poirot handle.
Et tiltalende lite problem. Forvirrende og sjarmerende.
Noen lurer oss ved å sette klokken fram ti minutter.
Tiltalende? Sjarmerende? Barnet mitt er blitt kidnappet!
Oui, madame. Men han er trygg.
Kidnapperne tar seg godt av ham.
For dem er han gåsen som legger de gylne eggene.
Ingen har sett snurten av bilen. Surreypolitiet har fått en beskrivelse.
Men han bytter nok bil så snart han kan eller går under jorden.
- Skurken dere tok, da? - Han heter Joe Rogers.
- Han fastholder forklaringen. - Poirot kan kanskje få ham på gli.
Med all respekt, mr Poirot. Kan ikke mine karer bevege ham...
Poirot overtar.
Kaptein Hastings! Er bilen i stand igjen?
Den var tom for bensin, men måleren viste full tank.
- Gutten er borte. - En av politimennene sa det.
- Bonjour, monsieur Rogers. - Han sier "god dag", dumskalle.
Jeg vil gjerne at du skal fortelle historien din en gang til.
Hvordan pakken havnet i din forvaring.
- Jeg har fortalt ham det. - Fortell meg det.
- En gubbe ga den til meg. - Gjorde han det?
Hva sa denne gubben?
Jeg skulle gå opp til det store huset og levere pakken ved sidedøren.
Jeg fikk ti shilling. Jeg skulle levere den nøyaktig ti på tolv.
- Når traff du ham? - Kvart over ti.
Kan du beskrive ham?
Det var noe rart ved ham. Han var ikke særlig lang.
- Og han hadde "tasje". - Mustasje.
Og så hadde han en grå uniform med gamasjer og lue.
- Som en sjåfør? - Hvor gammel var han?
Jeg vet ikke. Men stemmen var rar også.
Vet du hva? Den mannen som går rundt i uniform, den snørrhovne?
Han er butler eller noe. Hvis han hadde hatt en sønn,-
- ville han sett akkurat sånn ut.
Som monsieur Tredwells sønn?
Mr Tredwell var sammen med mr Waverly fra 10 til 10.30.
- Det har mr Waverly fortalt. - Men har Tredwell en sønn?
Det må være en annen forklaring.
Takk, monsieur Japp, du har vært til stor hjelp. Du også, Rogers.
- Takk. - Nå blir du med til arresten.
- Løsgjengeri. - Jeg har ti shilling i lommen!
Si det til dommeren. Kom, karer.
- Jeg organiserer leting i London. - Svaret er her, ikke i London.
Det kan hende. Men gutten er i London, det skal jeg vedde for.
Adjø.
Monsieur Tredwell, kom inn. Kom inn og sett deg.
- Jeg foretrekker å stå, sir. - For all del.
- Du har arbeidet her lenge. - I 30 år.
Jeg begynte som underlakei. Det var mange flere ansatte den gang.
Så du ville kjent til familiens hemmeligheter.
Familien Waverly har ingen hemmeligheter.
Mr Waverly er en rettskaffen mann. Som sin far.
Og madame Waverly? Er det et lykkelig ekteskap?
Mrs Waverly er en utmerket dame. Hun har foretatt visse endringer.
Hun ble ikke oppdratt i et slikt miljø, trass i alle pengene.
Men...hun har nok begynt å sette pris på måten ting gjøres på Waverly.
Miss Collins. Når det gjelder barnepiken, var hun pålitelig?
Absolutt. Og hun hadde allerede reist da kidnappingen fant sted.
Det stemmer. Men hun kan ha hatt medsammensvorne i huset.
- Hadde hun et nært forhold til noen? - Jeg vet ikke.
Jeg hører ikke på sladderen nedenunder.
- Unnskyld, jeg ville ikke forstyrre. - Vi er snart ferdige.
- Er du sikker? - Ja visst.
Merci, mademoiselle.
- Noe interessant? - Du, da?
Monsieur Tredwell hadde en del å fortelle.
- Det er en ting jeg ikke forstår. - Jeg forstår ingenting.
Det er enkelt. Bortsett fra én ting.
Et barn er i dette rommet.
Han passes på av sin far og avdelingssjef Japp.
Alarmen går, og avdelingssjefen og Waverly løper ut-
- og lar barnet være igjen ubevoktet.
Kidnapperen kommer inn og tar med seg barnet.
Hvor? De kan ikke ha gått ut denne veien.
Waverly og avdelingssjefen har nettopp gått, og det står en betjent utenfor.
Denne veien, ja. Men hvor?
Det står én politimann ved hovedinngangen og én ved bakveien.
På den siden av huset er Rogers tatt, og det er full oppstandelse.
Et problem.
Tunnelen!
- Tunnelen. - Mange katolske hus hadde prestehuler.
Steder prestene flyktet til hvis kongens menn lette etter dem.
Hvor er denne tunnelen?
Du store min tid!
- Hvor leder den? - Til mausoleet et stykke unna.
Jeg trenger en... Hva heter en lampe i lommen?
- En lommelykt? - Jeg har en i bilen.
- Hvem vet om tunnelen? - Vanskelig å si.
Folk som har vært på besøk. Hovedsakelig familien.
- Jaså. Tjenerne? - Et par stykker, kanskje.
Miss Collins?
- Tredwell? - Ja, han har vært her så lenge.
- Og barnepiken. Mrs Withers? - Det tror jeg ikke.
- En hver. - Nå skal vi ut på en reise i mørket.
- Jeg blir med. - Nei, vi må gå alene.
Her er det en trapp som går nedover.
Fremad, min venn.
- Hva mener du om saken? - Jeg kan ikke tenke i mørket.
Iblant fungerer de små, grå cellene bedre i mørket.
Spørsmålet er stadig hvorfor Waverly ble advart før kidnappingen?
- For å få pengene uten kidnappingen. - De gjorde det unødig vanskelig.
Hadde de latt være å angi tidspunkt, ville det vært enkelt-
- å ta barnet en dag han var ute med barnepiken.
- Jeg ser et lys der framme. - Godt. Jeg er lei av denne tunnelen!
Veldig søtt. Svært fint.
Bilen kan ha stått her, et godt stykke fra huset.
Barnet kan ha blitt båret fra tunnelen til bilen.
Sjåføren kjører og tuter mens han passerer huset.
Det er en farse. Ingenting annet.
Det må ha vært en medsammensvoren inne i huset.
- Madame Waverly ble forgiftet... - Forgiftet?
Du er så uskyldig. Det er hyggelig.
Det var ingen tilfeldighet-
- at madame Waverly ble holdt unna da kidnappingen skjedde.
Punkt to. Noen i huset må ha lagt lappen på monsieur Waverlys pute.
Punkt tre. Klokken ble flyttet fram. Alt ble gjort av noen i huset.
Vi har fire personer i huset.
Madame Waverly og miss Collins kan utelukkes. Den ene er...
...sengeliggende. Og miss Collins er hos henne.
- Da gjenstår bare Waverly og Tredwell. - Akkurat.
Hastings. Jeg har fått nok av denne saken.
- Toget til London går om 40 minutter. - Jeg kan kjøre deg.
Jeg tar toget.
- Hvor skal du? - Jeg skal ta toget til London.
Men saken... Sønnen min! Du har ikke gjort noe.
- Jeg har gjort alt. - Hvor er han da?
Du skal få adressen.
- Papiret er blankt. - Du skal skrive ned adressen.
Du skal føre kaptein Hastings og meg til gutten nå.
Ellers vil madame Waverly bli informert om hendelsene-
- som førte til denne tarvelige forbrytelsen.
Han har det bra.
- Han er i gode hender. - Det tviler jeg ikke på.
Jessie?
Pappa?
Pappa!
Johnnies barnepike. Naturligvis!
- Du er mr Tredwells datter. - Niese.
Du kommer sikkert på en god forklaring på at gutten ble funnet igjen.
Trodde jeg ikke at du var en god far, ville jeg ikke vært så overbærende.
Jeg gjør hva som helst for å unngå en skandale.
Nettopp. Man må opprettholde en feilfri fasade.
Derfor kunne du ikke godta at din kone stanset oppussingen.
Å ha en rik hustru er ikke det samme som å være rik selv.
Du trenger ikke bekymre deg. Jeg har fått en lærepenge.
Godt. Ditt navn er gammelt og ansett.
Ikke sett det på spill igjen.
Jeg sender en regning.
Kjør, kaptein Hastings.
- Fortell hvordan du løste saken. - Det var åpenbart.
Hvem sender vekk tjenerne, skriver brev og forgifter sin kone?
Hvem kan stille fram klokken og gi sin trofaste tjener Tredwell alibi?
Tredwell har aldri likt husfruen mrs Waverly.
Men han er trofast mot sin arbeidsgiver.
De var tre om det. Waverly, Tredwell og hans niese Jessie Withers.
Hun ble avskjediget i alles påsyn for å rekke å leie Rogers,-
- hente gutten i mausoleet og kjøre ham til huset i skogen.
Det var åpenbart, Hastings.
Vi ses i London.
Hvorfor får jeg ikke kjøre deg?
Hastings. Toget har en fordel framfor bilen.
Det går sjelden tomt for kull.